Hänt tidigare:
- Är vi döda? - Jag är det, men du blir räddad.
- Du trodde att jag var död, eller hur? - Fader Joe var en präst här.
Agenter kidnappade honom.
Tror du att nån bryr sig om du dör?
- Vi ska hitta Janet tillsammans. - Kom tillbaka, Joe.
- Får jag leva om jag väljer programmet? - Programmet väljer dig.
- Du kan aldrig lämna programmet. - Ingen gör det.
Joe!
Joe.
Det är jag... Janet.
Allting kommer att ordna sig. Jag ska inte skada dig.
Vi borde nog återvända till hotellet.
- Var hittade du honom? - Ute.
- Jag hade i alla fall kläder på mig. - Det är kallt. Jag fryser.
Tack.
Vad hände där ute?
Jag vet inte.
Joe är tillbaka. Han är helt naken.
Jag är inte glad att du är tillbaka men nu kan vi kanske få svar.
- Joe... Var var du nånstans? - Jag vet inte.
- Du vet inte? Gissa. - Ute... I kylan.
Var du ute hela tiden? Vet du vad det är för dag?
Nej.
- Tror du att de gjorde det här? - "De"?
"Programmet"... Du kallade det så.
Känner ni till programmet?
- Hur då? - Du berättade för oss.
Jag vet inte vad ni pratar om.
Jag vet faktiskt inte...
Jag vet inte vilka ni är.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Jag vill beställa mat att ta med mig. Nummer 47 - Okra special.
Ursäkta mig.
Jag vill beställa mat att ta med mig. Nummer 47 - Okra special.
Öppna.
Det är jag, Tom!
Var är chefen? Bossen? Han som bestämmer?
Jag måste prata med honom.
Menar ni att han är död?
Titta på mig. Är Tom död?
Vill du ha äggrullar?
Tom... Vad är det som händer? Lämna mig inte så här.
Tom? Lämna mig inte så här.
Tom!
Tom! Tom...?
Jag bad om en uppkoppling mellan direktören och hotellet.
Jag skulle koppla upp direktören. Men tänkte: "Jag dubbelkollar".
Tur att jag gjorde det för efterfrågan var inte uppfylld.
Tror ni att direktören inte vill att kommunikationen ska fungera?
Jag ska återvända till min station. Är det inte fixat tills jag kommer tillbaka-
-kommer det att bli nedskärningar. Ta tag i det... Nu!
- Jag kollar bara till dig. - Jag mår bra.
- Det gör du inte alls. - Du har rätt. Det gör jag inte.
När jag trodde att jag hade funderat ut allt. Och alla kupoler i taket...
- Blir allt konstigt igen. - Lyssna...
- Du är den starkaste av oss. - Det är inte sant.
Jo, Janet.
Har du tittat dig omkring det sista? Alla har gett upp hoppet här.
Det är så det fungerar här. Jag börjar också känna det.
Jag kan känna det. Jag kan känna hur det tär på mig.
Men du...
...har gjort dem förbannade.
Det är nog därför Joe är tillbaka. Bara för att bråka med dig.
Du är den enda som de inte förstår sig på.
Du är den enda de inte har kommit åt.
Det gör dem rädda för dig.
Jag hatar det här stället.
- Vet du vad jag vill ha? - Vadå?
Du vet Gleasons som ligger på Market Street?
- Nej, jag vet inte riktigt. - De gör en...
Dubbel ostburgare med allting på. Nu menar jag allting.
Grillad lök, svamp, chili...
Det är det jag vill ha. Vet du vad jag verkligen vill?
Mer än en ostburgare från Gleasons?
Jag vill bort härifrån så fort som möjligt.
Det vill vi båda två, men... Våra kreditkort har ingen täckning-
-vi kan inte reparera telefonerna här. Så här sitter vi.
- Och du läser tidningen. - Jag läser platsannonserna.
Jag pratar skaplig spanska-
-och kan jag få igång badkaret kan jag piffa till mig.
Så om en månad kan jag ordna flygbiljetter härifrån.
- Är det din plan att skaffa jobb? - Nåt sånt, ja.
- Så att du kan köpa flygbiljetter? - Har du nåt bättre att komma med?
- Vänta...! - Det är bara hotelldirektören.
Mark Cooper? Även känd som Mark Renbe? Följ med oss är du snäll.
Myndigheterna i San Francisco vill gripa honom.
- Vad är jag anklagad för?! - Mord och kidnappning.
- Hej, Joe... Hur går det? - Inte så bra.
Jag heter Moira, om du inte kommer ihåg mig.
Om jag kan hjälpa dig med nåt...
Om du känner för att prata... Gå över vad som hände, så finns jag här.
Tack så mycket.
När du är redo att dela med dig av det du vet-
-varför vi är kidnappade, psykologiskt misshandlade-
-så vet du var jag finns. - Jag skulle hjälpa er om jag kunde.
- Men jag vet ingenting. - Det är verkligen intressant...
Vi köper det inte. Så tänk efter innan du fortsätter-
-för det kommer inte att sluta bra.
Är allting tillfredsställande?
- Va? - Behöver du handdukar, lakan...
...eller is. Eller vad som helst...
...ring i min klocka för hjälp.
Visst, tack.
- Hur kan jag stå till tjänst? - Vad fan händer där borta?
- Jag trodde att du visste... - Skulle inte du övervaka Joe?
Jag fick ett meddelande om att han skulle återvända...
- Men jag trodde att... - Tänka ingår inte i ditt jobb.
- Ja. - Prata inte.
Rör dig inte förrän direktören är online. Prata inte sa jag.
Tre, två, ett...
God middag. Fungerar den här? Och den här?
- Kan du höra mig? - Ja, god middag.
Har du interagerat med Joe Tucker? Tycker du att han är kompetent?
- Ja eller nej? - Nej.
- Hur kom du fram till det? - Han beter sig konstigt.
Jag vill prata med befälet eller nån med övervakningsträning.
Det är bara jag nu. Det finns inga andra här...
...som är vid liv. För tillfället.
Är det bara du? Har inte ersättaren kommit?
- Det är bara jag. - Håll ett öga på mr Tucker.
Rapportera allting han gör. Vi återkommer med mer instruktioner.
Jag är ledsen, jag förstår inte.
Okej...
Hjälp! Hjälp mig, snälla!
Hjälp! Snälla!
Tack gode Gud!
Hade jag nåt vett, skulle jag lämna dig här för att ruttna.
Hur lyckades du att få ut mig?
Jag tror att Guds vägar äro outgrundliga.
- Fader Luis. - Jag hoppas att du vet vad du gör.
Den här vägen.
Jag hoppas att du inser att du har en bra vän här.
- Det gör jag verkligen. - Vi måste skynda oss.
Om jag ska få er över gränsen. Hoppa i.
- Vänta lite. Är det kistor? - Ja. Hoppa i.
Det verkar gå åt skogen, mr Ulrich. Hur kommer det sig?
- Det har varit missberäkningar. - På mer än ett årtionde-
-har vi den mest lovande kandidaten till nivå tio och vi har missberäkningar?
Jag har satsat mycket på det här projektet.
Vi har inte råd med några misstag.
Som du vet så delar jag inte dina åsikter om Joe Tucker.
Du får aldrig låta dina känslor ta över.
Jag har lärt dig bättre än så. - Det är kallt.
Allting är under kontroll i det avseendet.
Håll mig underrättad. Ta henne med dig.
Du kanske kan hitta nåt mer passande åt henne. Avfallshanteringen kanske.
Självklart.
- Det var nog bra att Joe återvände. - Hur kan du tycka det?
Han vet var alla kameror sitter. Och han är på vår sida kan man säga.
Varför är det fortfarande "oss och dem"?
Jag tror inte att vi har användning för Joe.
Det är nog bäst att undvika honom och hålla oss till vår plan.
- Har vi en plan? - Jag håller inte med, Graham.
Han kan vara vår enda chans till frihet. Frågan är hur vi ska använda honom.
Har vi ingen användning för honom så låter vi honom vara.
Tjena, Joe.
Vi pratade precis om dig.
Mellan dig och mig... Jag är glad att du är tillbaka.
- Jaså? - Det kan du räkna med.
Vi hade en bra relation... innan du försvann.
- Jaså? - Ja.
Jag tog en kula för dig. Här.
Det gjorde ont som fan.
- Jag är ledsen. Jag kommer inte ihåg. - Nåja...
Jag gör det, och det är det som är viktigt.
Du är skyldig mig en... Så det är väl dags att du berättar...
Det finns bara kinamat här.
Går du till köket så gör de vad du vill.
Jag hatar kinamat.
- Du kommer inte ihåg mig, va? - Vad heter du?
- Janet. - Nej, det ringer ingen klocka.
För inte så länge sen stod vi varandra nära.
- Jag trodde det i alla fall. - Det verkar osannolikt.
Hur kommer det sig?
Du är knappast min typ.
Du sa att det fanns en väg ut och du lovade att ta oss härifrån.
Försök att komma ihåg, Joe. Det är viktigt att du kommer ihåg.
Jag vill gärna hjälpa er men jag kan inte.
Ser du de andra? De vill slå sanningen ur dig.
De får gärna försöka.
- Jag vet ingenting. - Jo, det gör du.
Du sa det och menade det. Ett hål, en dörr, en kod, en nödutgång.
Det måste finns en väg härifrån.
Snälla, du visste det förut. Du måste veta det nu.
Janet!
Mår du bra?
- Låt honom löpa. - Mår du bra?
- Vi jagar ifatt den jäveln. - Lättare sagt än gjort.
- Vi letar upp honom och dödar honom. - Vi måste vara säkra.
Kom igen, McNair. Du är inte typen som skäms för att göra det som bör göras.
- Det måste göras på rätt sätt. - Den lyxen har vi inte.
Ni kan fortsätta leka om ni vill, men jag ska ta mig en tupplur.
- Jag blir så trött av att äta anka. - Du går ingenstans, Blackham.
- Där har du fel. - Du är nog berättigad en tupplur.
Det har du helt rätt i.
Vi vet ju inte var Joe är just nu.
Han kan vara i ditt rum och vänta på dig.
- Du var tvungen att säga det, eller hur? - Vi kan inte bara döda honom.
- Varför inte? - Vad är meningen med det?
Får en hund rabies där jag kommer ifrån, gör vi slut på hans lidande fort.
- Joe har ett värde. - Inte för mig.
Jag håller med.
- Ju snabbare han hittas desto bättre. - Nu börjar vi snackar.
Då gör vi det.
Koppla upp nattportiern.
- Gudskelov. - Ringde du verkligen in röd kod?
- Ja, sir. Jag... - Du har inte tillåtelse till det.
- Jag vet... - Jag stoppar din nerstängningsprocedur.
Du fick ju inte göra nåt innan jag hade hört av mig.
Joe är helvild-
-och resten av gästerna organiserar en lynchning.
Staden...
Staden är inte säkrad. Jag har låst in mig själv på kontoret.
Gnäller du?
Behöver du påminnas om tiden och energin vi lade ner på Joes omskolning.
Direktören tror att han är en tillgång. Vi vill väl inte göra henne besviken?
Nej, sir.
Var är Joe Tucker nu?
Jag är osäker.
Han registreras inte av nån sensor... Åtminstone inte på mitt system.
Jag kan inte hjälpa dig nu.
Du får ta hand om situationen själv så gott du kan.
- Jag tror inte att jag kan, sir. - Du kan och du ska!
Återanpassa dig till scenariot.
Hitta Joe! Jag förväntar mig en full rapport inom en timme.
- Var ska vi börja? - Nu börjar vi snacka.
- Han är inte därinne. - Hur vet du det?
Han är inte därinne. Det finns ingenstans att gömma sig där.
Hade jag inte sett Joe på det fotot med egna ögon hade jag aldrig trott på er.
En världsomfattande organisation som kidnappar oskyldigt folk från sina liv.
Det verkar omöjligt.
Om nån kommit till mig med en sån galen berättelse hade jag kastat ut dem.
- Önskar jag gjorde det. - Det har funnits berättelser...
...i byarna från området. Prat om konstiga ljus på natten.
Och sen har vi...Azules.
Men vi avvisade det som historier berättade av vidskepliga bönder.
Var är de här byarna? Hur kommer vi dit?
Den här vägen!
- Vi kommer att dö. - Fortsätt springa!
"Återanpassa dig till scenariot."
Jag ska tala om vad jag ska göra. Återanpassa mig åt helvete härifrån.
Ja, sir!
- Kan jag hjälpa dig, sir? - Jag vet inte... Kan du?
Jag kanske kan intressera dig av Okra special.
- Okra special? - Ja, Okra special.
- Vad är Okra? - En konad grön grönsak.
- Vad kan du berätta? - Inte mycket, tyvärr. Hur mår du?
Som en tryckluftsborr som jobbar övertid i min skalle.
Vilken vecka är det?
Åt helvete med protokollet. Jag vill ha svar.
Du har varit här från början.
- Så det är sant? - Ja.
Har jag tidigare haft kontakt med de här deltagarna?
Ja.
- Tom... Är han... - Död. Jag är rädd för det.
Den här kvinnan... "Janet"... Henne jag attackerade. Kände jag henne?
Ja, sir. Du kände henne väldigt väl.
Kanske en härlig kopp te skulle sitta fint?
- Herregud! - Lever han?
- Han är färdig. - Verkar som Joe har haft fullt upp.
- Vad gör vi nu? - Vi måste bära in honom.
- Vi måste döda Joe. - Nej, det ska vi inte.
- Vi måste ta honom innan han tar oss. - Varför inte låta dem sköta det här?
Nej! Jag tänker inte sitta och vänta på att nån plockar mig.
Mot mig på "tre". Ett, två, tre.
- Vi borde ha tagit hand om honom innan. - Det här är exakt vad de vill.
Har vi inte blivit tillräckligt manipulerade?
- Jo, tack vare dig. - Mig?
- De gör det här för att Joe älskar dig. - Men det är inte sant.
- Det kan inte vara sant. - Du kan inte hjälpa att du är den du är.
- Varför gav sig Joe på honom? - Jag vet inte. Ge mig en handduk.
- Det förändrar ingenting. - Vi kan ju använda det till vår fördel.
Hur menar du?
- Ingen använder Janet som lockbete. - Om vi lurar ut Joe till en öppen...
- Ingen rör Janet! - Inget ska hända henne. Joe måste dö.
- Det sänder en stark signal till dem. - Instämmer, men det sker utan Janet.
Moira har rätt. Jag är det logiska valet.
- Du behöver inte göra det. - Vi kommer att skydda dig.
Han dyker inte upp om det finns nån mer än jag där.
Prata med mig, mr Ulrich. Prata nu.
Åtgärder har vidtagits för att få ut nattportiern.
- Hur är hans tillstånd? - Kritiskt, tyvärr.
- Hur kan en sån här incident uppstå. - Saker händer. Det finns alltid risker.
Tydligen så lyckades inte allt i Joes omskolning. Det finns en oförutsedd...
- Du läxar väl inte upp mig, Liam? - Nej, självklart inte.
För jag är väl medveten om alla risker i det här. Jag skapade de flesta.
Men det här är ett misstag, klart och tydligt.
Ett misstag som du personligen är ansvarig för.
- Det ska inte hända igen. - Nej.
Det gör det inte. Det får inte hända igen.
- Har vi nån aning om var vi är? - Nej. Men vi måste fortsätta.
Tillbringa natten i en sydamerikansk skog är nåt vi inte vill göra.
Det är lugnt.
För två veckor sen hade jag en tidning.
En sliskig blaska, visst, men jag säger det med stolthet.
Jag tränade tre gånger i veckan, och hade nästan betalt av min BMW.
Jag hade ett liv. Och du var delvis med i det.
Och nu vandrar jag genom skogen, troligen för att hitta nån-
-som du bryr dig om mer än du bryr dig om mig.
Vi har rest till Europa och Sydamerika. Och galna lönnmördare har beskjutit oss.
Om vi kommer undan tror säkert världen att du har kidnappat mig.
Men jag är här av fri vilja och har troligen inget jobb att åka till.
Nej. Vet du vad? Jag måste få veta...
Gör du det här för Megan eller är du fortfarande kär i din ex-fru?
- Ursäkta? - Du hörde mig.
- Nej! - Vadå, nej?
- Ja. - Det är inte svaret jag sökte!
Det jag försöker säga är "ja". För Megan, ja. Absolut.
Och för att återfå en gnutta självkänsla.
För att gottgöra det usla och själviska sättet jag lämnade Janet och Megan på.
Men jag älskar bara en kvinna, och det är du.
Jag kan inte fatta att jag säger det här, men...
Jag tror inte att jag har älskat nån så mycket som jag älskar dig.
Är du säker på att det inte bara är hypotermisnack?
Jag kan inte vara säker på det, men jag är tämligen säker på att jag älskar dig.
Okej. Det kan jag jobba på.
Jag är tämligen säker på att jag älskar dig också.
Joe?
Joe.
Om du vet ditt eget bästa, håll dig så långt bort från mig som du kan.
Allvarligt talat. Kom inte närmare...
...annars dödar jag dig.
Varför?
- Varför vill du döda mig? - Det vill jag inte.
Men de har gjort nåt med mig.
- Nåt med mitt huvud. - Då måste du kämpa.
Jag tror inte att jag kan. Stanna där.
Det finns bara ett sätt.
- Nej, Joe! - Håll...dig borta från mig.
Snälla.
- Om du gör det här vinner de... - Det har de redan gjort.
Jag har inget kvar.
Nej, Joe!
Joe!
Se på mig! Kämpa!
Kämpa! Joe, kämpa!
Kom tillbaka, Joe! Se på mig.
Kom tillbaka till mig.
Se på mig. Vi ska gå igenom det här tillsammans.
Kom tillbaka så lämnar vi den här stan tillsammans.
Du måste lita på mig.
Det är precis som du sa... Vägen ut är vägen igenom.
Intressant och oväntat.
Jag sa ju att hon var utöver det normala.
Du har rätt, mr Ulrich. Du har fullkomligt rätt.
- Det här förtjänar att tänkas över. - Jag instämmer.
- Och en del extra uppmärksamhet. - Absolut.
Vilket betyder att jag skickar dig till stan.
Jag förstår inte...
Scenariot kräver vidare observation, personlig kontakt.
Och hotellet behöver en ny nattportier.
- Vi tar över nu. - Ingen rör honom.
Han kommer att bli bra!
- Han kommer att vara okej. - Det kan inte du avgöra.
Det påverkar gruppen. Gruppen har beslutat att han är en fara.
Backa undan, tjejen. Vi ska se till att han aldrig skadar dig mer.
Rör honom inte, sa jag.
Du får som du vill.
Kom.
Förr eller senare kommer den killen att bli din död.
Däckspår.
- Det kanske är de som jagade oss. - Det hoppas jag.
De vet åtminstone vägen härifrån.
- Det var konstigt. - Väldigt konstigt.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter